Această poveste este bazată pe evenimente întâmplate în Point Pleasant, Virginia de Vest.
PROFEȚIILE OMULUI MOLIE
Iisuse!
Mai sunteți acolo?
Nu, sunt aici.
Nu sunt sigur cum se scrie.
Este cu Y, bine. Da, mulțumesc. La revedere.
Iubito, ești acolo? Ridică, Ridică.
Nu ești acolo. Bine. Uite, este un pic trecut de 6:00.
Vin cu mașina și ne vedem acolo. Pa.
- Jack. - Da?
Consiliul de pace din Balcani este "alcătuit" sau "compus" din zece membrii?
Doisprezece membrii.
A, da. Mersi.
Compus.
Ce?
O zonă de trei străzi a fost evacuată.
Ați putea evita drumul acesta când veniți de la servici.
- Ce zici, Cy? - O să-i facă să transpire. E bun.
- O să încep cu acesta. - Bine. Ne vedem luni.
Ce?
- Trebuie să plec. - Haide, John.
Mă voi face de râs, reporterul meu de frunte să nu fie prezent la petrecerea de Crăciun.
Nu pot să stau.
Mary mă așteaptă.
E o casă mare, nu-i așa? E un furt la prețul ăsta.
Asta dacă tu o vrei.
Dar trebuie să dăm răspunsul azi.
Proprietarul e foarte strict.
Gândiți-vă la asta. Trebuie să dau niște telefoane.
Uitați-vă împrejur până atunci.
Bine. Mulțumim, Brian.
Mulțumim foarte mult.
Fii liniștit. Numai ne uitam.
Dumnezeule.
Aici erați.
Tocmai ne asiguram că este destul spațiu în debara.
Bine. Bine.
Deci, casa este a dumneavoastră dacă o doriți bineînțeles...
dar trebuie să vă hotărâți acum
O cumpărăm.
Chiar? A, Dumnezeule!
Ști la ce mă gândeam când ne uitam la casă?
Că ar fi bine să ne luăm o canapea pentru debara.
Mă tot gândeam la asta simt ca un vis devenind realitate.
Vino aici.
- Cât de repede poți conduce mașina? - Foarte repede.
Să vedem.
Bine.
- Am cumpărat o foarte, foarte... - Scuză-mă. Am cumpărat o casă.
Am cumpărat o casă mare.
Mary.
Mary, ești teafără? Mary, vorbește cu mine.
Ești teafără?
Mă auzi? Iisuse Cristoase!
Rezistă, dragă.
911, s-a întâmplat un accident.
Da.
Nimic.
Ești teafără?
Da.
Bine atunci. Totul este în regulă.
Sunt doar eu.
Tu nu l-ai văzut, așa-i?
Ce să văd?
Ce ai văzut?
Nu am văzut nimic.
Ceva se întâmpla cu mine.
Se numește Glioblastoma.
Este o tumoare la lobul temporal.
După spusele doctorului, este foarte rară.
Una la...
600,000 de oameni se îmbolnăvește de așa ceva.
Au spus cumva că a fost din cauza accidentului?
Nu, de fapt...
exista de o bucată bună de vreme.
Mai pot face ceva?
I-au făcut operație și nu au reușit s-o scoată, așa ca o vor...
ține sub supraveghere...
cât timp mai trăiește.
Merge. Cred că se simte mai bine acum.
Bine.
Da, e bine.
Două săptămâni mai devreme...
am mers să căutăm case.
Într-o zi doar conduci mașina...
și universul...
se îndreaptă spre tine și spune...
"A, aici erați, o pereche fericită.
Vă căutam.
Vă căutam."
Îmi pare rău.
Pentru ce?
Pentru tot ce s-a întâmplat.
Simt că am stricat totul.
Nu ai stricat nimic.
Absolut nici un lucru.
Vreau să fii fericită.
Nu l-ai văzut, așa-i?
Da.
Da?
Știa.
Poftim?
Desenă îngeri.
Cred că aceste părți îi demonizează pe fiecare.
Acestea ne proiectează propriile spaime și anxietăți...
pe scara națională.
Oamenilor nu le place. Oamenii sunt foarte, foarte nemulțumiți la momentul actual.
Îi face mulțumiți deoarece ei nu văd altă posibilitate de schimbare.
2004... Este oare o oaie neagră candidând pentru Democrați?
Păi, aud foarte mult despre Russ McCallum.
- Guvernatorul Virginiei. - Da, ar putea să facă ce făcea Carter...
Hei, i-am spus să se uite.
Cui?
Prietenei lui Peter, Gwen.
Va fi acolo astă seară.
O, Dumnezeule. Uite, nu cred că o să pot ajunge în seara aceasta.
Haide, nu poți s-o prelungești la nesfârșit.
Nu o prelungesc. Trebuie să îi iau interviu guvernatorului.
Trebuie să fiu în Richmond la 8:00 dimineața.
A, aproape am uitat. McCallum a sunat.
Au contramandat întâlnirea până mâine seară.
Eddie, uite, eu...
uite...
nu este la fel ca Mary.
Nici pe departe.
Dar știi asta?
Nici una nu va fi vreodată.
Hei, Ed. Îmi pare rău pentru astăzi.
Sunt sigur că Gwen e foarte de treabă.
Poate altădată.
Este aproape 1:00 dimineața.
Sunt un pic agitat, așa că conduc spre Richmond în seara asta.
Vorbim mâine. Pa.
Haide, haide.
Bună. Îmi pare rău. Știu că este foarte târziu dar mașina mea s-a stricat chiar peste drum.
Mă întrebam dacă aș putea să folosesc telefonul dumneavoastră.
Alo.
Este el.
Te așteptam.
Fiu de cățea. Ce faci?
Închide ușa! Închide ușa!
Stai acolo.
Domnule, nu știu pe cine...
Taci!
Taci.
Dragă, Connie este aici.
Păi, salut, Gordon. Ce faci?
Bine, ce-ar fi să...
lași arma jos și să-mi spui ce s-a întâmplat aici.
Da.
A trecut pe-aici trei nopți la rând. Acest fiu de cățea ne urmărește.
- Sune John Klein. Mașina mea s-a stricat... - Să îl lăsăm pe Gordon să termine, domnule Klein.
Acum două nopți...
la 2:30 dimineața, aud o lovitură în usa.
Am deschis și era acest om.
Spunea că vrea să folosească telefonul.
Dar e ceva, la omul acesta, ce-ți dă fiori
și i-am spus să dispară.
Noaptea trecută la 2:30 fix, ghici cine s-a întors.
Ești sigur că a fost domnul Klein?
Sunt foarte sigur. Era domnul Klein.
- Este o nebunie... - Eu nu sunt nebun.
- Nu am spus că tu... - Și atunci ce s-a întâmplat?
I-am spus să plece de pe proprietatea mea.
Am folosit cuvântul "încălcare" și tot s-a întors.
Ai noroc că sunt creștin, deoarece eu am dreptul să te împușc pe proprietatea mea.
Trebuia să fie în casa, Gordon.
Ce?
Bine.
Și m-am gândit că prostul ar putea să revină în noaptea asta și uite-l aici.
Nu am fost eu.
Nu știu ce se întâmplă aici.
Ceva e necurat pe-aici.
Nu-i cunosc pe oamenii aceștia. Nu am mai fost niciodată pe-aici.
Sunt din Washington, uite.
E numai un portofel, bine? Portofel?
Sunt din Washington.
John Klein.
Washington Post.
Da.
Pot să ies de sub duș acum?
Puțeți să mă aștepți afară, domnule Klein.
În vom verifica. Dacă mai vine cineva nu mai scoate arma.
Doar sună-mă.
Vezi doar ce dorește.
Deci, tu nu l-ai văzut pe acest om înainte?
Nu.
Dar am auzit bătăile la ușă.
Trei nopți la rând.
Vorbesc cu tine mâine.
Te voi duce cu mașina în oraș, asta dacă nu vrei să dormi în mașină.
Pot să sun pentru o remorcare dimineața.
Ești departe de DC.
Ce faci aici?
Eram doar în trecere.
Tu nu mergi niciunde, domnule Klein.
Te-am recunoscut.
De la "DC Review".
- Te uiți la emisiune? - Nu suntem toți țărănoi.
Deci nu sunt arestat?
Nu ai furat nimic. Nu ai rănit pe nimeni.
Nu ai intrat prin efracție.
Ai mai avut probleme cu el înainte?
Cu Gordy și Denise? Nu.
Sunt oameni buni la suflet.
Lucrurile au fost un pic ciudate în ultima perioadă.
Tot nu mi-ai spus ce cauți aici în miezul nopții.
Nu știu.
Unde suntem?
A-ți putea să-mi arătați unde suntem pe hartă?
Suntem chiar la graniță.
Cu Ohio.
- La ce oră ai plecat din DC? - 1:00 dimineața.
Am mers cu 80 tot timpul, mi-ar fi trebuit șase ore să ajung aici.
- Ar trebui să existe o explicație logică. - Nu știu.
Apropo, nu te îngrijora pentru prietenul tău guvernatorul. Am grijă eu de el.
Da. Bine.
Mulțumesc, Eddie.
- Deci? - Merge bine, domnule Klein.
- Nu-i pot găsi defecțiunea. - Chiar?
Ciudat.
- Bine, cât vă datorez? - Nimic.
Am spus că nu reușesc să-i găsesc nici o defecțiune.
Domnule Smallwood.
Domnule Smallwood...
Vroiam doar să-mi cer scuze pentru neînțelegerea pe care am avut-o.
Sunteți sigur că am fost eu cel care a trecut pe la dumneavoastră în ultimele două nopți?
Ascultă, domnule.
Connie m-a sunat.
MI-a spus că a-ți ieșit și asta este foarte bine pentru mine.
Sunt foarte binevoitor să-i dau pace.
Dar nu mai beau de mult...
și nici nu mint.
Și din câte știu, nu sunt nebun.
Așa că dacă mă acuzi...
Uitați, aceasta este problema.
Nu știu cum am ajuns aici noaptea trecută.
Nici nu îmi amintesc să fi fost în Virginia de vest.
Cumva, între 1:00 și 2:30...
Am călătorit 400 de mile și am ajuns pe stradă de lângă casa dumneavoastră...
și nu îmi amintesc cum.
Și spui că eu sunt nebun?
Mi-a fost frică că te voi vedea aici.
Bine.
Nu ai apărut.
Păcat. Am vrut foarte tare să văd cum arăt.
Doamna sergent, sunt curios.
Noaptea trecută ai spus...
că lucrurile au fost ciudate...
pe-aici în ultima vreme.
- Ce fel de lucruri? - Nu ai vrea să știi.
Dar am nevoie să știu.
Doar niște reclamații.
Oameni care văd lucruri pe care nu și le pot explica și toți vin la mine.
Deoarece ești polițistă.
Deoarece mă cunosc.
Ști, dacă sunt alți oameni în orașul acesta...
care se simt...
la fel de nedumeriți ca și mine...
sigur aș vrea să-i aud.
În ultimele luni, oameni vin la mine...
și spun că văd lucruri ciudate.
Nu vorbesc despre ciudații din oraș. Mă refer la cei cinstiți, oameni care merg la biserică.
Îi cunosc pe acești oameni de când m-am născut...
și se simt foarte stânjeniți să vorbească despre aceste lucruri.
Despre ce lucruri?
Îmi este greu să-ți explic.
Lumini ciudate, telefoane ciudate pe care le primesc, tu.
A vedea un OZN este una.
Ce ai face când ți-ar spune cineva că au văzut, așa ceva, în curtea lor?
Ce este?
Soția mea a murit acum doi ani.
A văzut ceva.
Desenă ce a văzut.
Cine ți-a arătat acesta?
A fost aici.
Era distanță mică intre capul lui și acea ramură.
Asta este aproximativ...
3 metri înălțime.
Da.
Mă pregăteam să mă bag în pat și s-a întâmplat să strălucească pe geam.
La început nu am putut să văd decât...
doi ochi roșii.
Mă tot uităm la el.
Nu mă puteam opri.
Nu am mai avut acea senzație înainte, ca și cum nu mă puteam mișca.
Și apoi cred că...
a zburat...
Nu prea are sens, dar este...
singura modalitate de a o descrie.
Tu nu l-ai văzut, așa-i?
A început acum două luni.
De fiecare dată când răspundeam la telefon Îl auzeam.
Prima oară era doar un sunet puternic.
Acum se aud doar scârțâituri și urlete.
Tot timpul sunt așa?
Păi, odată a fost un om care vorbea foarte repede.
- Ce spunea? - Nu am reușit să înțeleg.
- Ceva limbă străină. - V-ați verificat liniile telefonice?
Ne-am schimbat chiar și numărul.
Dar până să spun la cineva că mi-am schimbat numărul...
telefoanele au început din nou.
Întrebarea nu este dacă ar trebui să-i credem. Cum am spus, sunt oameni cinstiți.
- De cât timp locuiești aici? - Toată viața mea.
- Am crescut chiar după dealul acela. - La o fermă?
O, nu. Într-o casă.
Cu tot ce-i trebuie.
Scuze.
Mergeam și la biserică și la școală și făceam și alte lucruri.
Bine, bine.
Unde dracu' ești?
Sunt tot aici.
- Virginia de vest? - Da.
Ceva a intervenit.
Glumești. Ceva de interes național în Virginia de vest?
Nu, științific. Îți voi povesti mai târziu.
Cy începe să arate ca un turbat.
Ține-l pe-aproape, bine?
Te simți bine? Pari cam stresat.
Nu, sunt în regulă. Vorbim mai târziu.
Am parcat aici...
și făceam dragoste pe scaunul din spate al mașinii.
Și ce s-a întâmplat apoi...
e mai greu de explicat.
Următoarea zi...
M-am trezit și...
amândoi...
ochii erau umflați.
Ce au spus doctorii?
Nu ne-au putut da o explicație.
Îl vedeți pe acesta?
Nu s-a mai vindecat niciodată.
Ne logodim.
E bine.
- Trebuie să vorbesc cu tine. - Bine.
Noaptea trecută m-am trezit...
cu cea urâtă durere de cap pe care am avut-o vreo dată.
M-am dus în baie să iau o aspirină...
și s-a întâmplat să mă uit în oglindă...
și...
jur că...
am văzut ceva...
ce nu pot descrie.
Dar arată ca dracu'...
și nu era imaginea mea.
Și apoi...
am auzit...
un ciudat...
urlet...
venind din chiuveta.
Și acolo era o voce.
Este o voce...
și spunea...
"Nu-ți fie frică
Nouăzeci și noua vor muri.
Denver Nouă."
L-am și scris.
A tot spus același lucru repetându-l o oră...
și apoi s-a oprit.
Și când m-am trezit azi dimineață m-am uitat la această bucată de hârtie...
unde am scris cuvintele...
și acest lucru este scris pe ea.
Eu nu am desenat așa ceva.
- Gordon? - Ce-i?
Gordon, tu... îți curge sânge din ureche.
Ce?
Aceasta tomografie arata bine, Gordon.
Nu exista nici un semn că ar fi vreo boală.
Sunteți sigur? Deoarece soția domnului acesta a murit din cauza unei tumori la creier.
Ce ai avut, Gordon, a fost o migrenă foarte mare.
- Pot să-ți scriu o rețetă. - Ar fi bine.
- Mulțumesc, domnule doctor. - Au mai fost alte simptome, domnule doctor.
A avut halucinații, a auzit voci.
Nu sunt acestea asociate cu boala numita Glioblastoma?
Nu am văzut nimic aici ca să sugerez...
ceva la fel de exotic ca și boala Glioblastoma, domnule Klein...
dar dacă doriți aș putea domnule Smallwood să vă recomand unui alt neurolog...
pentru o altă opinie.
- Greșește. - Nu, ar fi bine.
Mulțumim.
Mulțumim foarte mult.
Așteptați. Așteptați.
El nu se înșală.
Nimic nu este greșit. Nimic nu este greșit.
Nu se înșală deoarece nu este nimic greșit
Nimic nu este greșit.
Te duci la doctor cu o ureche care sângerează și îți spune că ai dureri de cap...
Da, păi, nu ești bolnav, așa ca acestea sunt vești bune.
Mi-aș fi dorit să fiu bolnav. Atunci aș fi știut de ce mi se întâmpla așa ceva.
Nu ar trebui să spui așa ceva.
Ce ar trebui să spun, Denise? Am halucinații.
Aud voci.
Soția ta auzea voci înainte să aibă tumoarea?
Nu.
Canalul 13 se îndreaptă spre locul accidentului și vom avea o transmisie în direct în câteva minute.
Din nou știrea noastră de frunte, zborul Domain Air 9 plecând din Denver s-a prăbușit.
Un reprezentant al liniei aeriene este așteptat să facă o declarație în scurt timp.
Nu avem nici o confirmare...
dar 99 pasageri și membrii echipajului s-ar putea să fie morți.
Wow!
Aș putea să vorbesc cu Alexander Leek, vă rog?
- Aici este Leek. - Domnule Leek, eu sunt John Klein.
Lucrez la o poveste frumoasă și ciudată.
Speram că ați putea să mă ajutați.
Sunt interesat mai mult de teoriile despre premoniții și profeții.
Tot ce doriți să aflați se găsește în carte.
Da, dar capitolul pe care-l aveți despre entități pe care le numiți...
Ați fost contactat de acestea...
sau vă prefaceți că aveți un interes profesional?
Da... Nu.
Sunt un reporter la The Washington Post.
Păi, îmi pare rău, domnule Klein. Nu mai lucrez în acele părți.
Nu înțeleg.
A auzi o voce este un lucru...
dar acesta nu este numai un mesaj, este o predicție.
S-a adeverit.
Aceste lucruri pe care Gordon le are, sunt vise sau halucinații?
După felul în care le descrie, par să fie vise.
Nu știu.
El crede că sunt reale.
Am avut un vis că acela.
Da?
Era noapte...
și eram în mijlocul oceanului.
Încercam să înot, dar îmi era prea frig.
Mă tot uităm... Mă tot uităm să văd ceva...
de care să mă țin.
Și acolo erau daruri...
care pluteau împrejurul meu.
Erau învelite. Și erau legate cu fundă.
Încercam să mă prind de ele, dar tot se depărtau de mine.
Apoi m-am scufundat...
ca o piatră.
Nu mai aveam ce face. Cădeam.
Dar mă simțeam bine.
Mă lăsam să mă scufund.
Mă lăsam să mă scufund...
și...
tot ce puteam să văd...
era negru...
și tot ce puteam simți era întunecimea deasupra mea...
și luminile...
care veneau de dedesubt.
Știam că mor.
Apoi am auzit o voce, ca și cum cineva mi-ar șopti în ureche.
"Trezește-te, numărul 37."
Și apoi m-am trezit.
Ce crezi că înseamnă?
Numărul 37?
Nu am nici cea mai mică idee.
L-am întâlnit.
Persoana care mi-a spus despre accidentul de avion.
L-ai întâlnit?
Da.
L-am întâlnit.
Noaptea trecută, când veneam acasă de la lucru pe la miezul nopții.
Conduceam pe lângă fabrica de ciment...
în afara fabricii de chimicale.
Așa.
Ceva s-a întâmplat.
Ceva...
mă înconjoară.
Totul mi se pare aprins.
Simt că nu mai pot să...
să respir.
Părea om.
Dar era ceva...
ceva nu era în regulă cu el.
Atunci am auzit vocea.
Aceeași voce pe care am auzit-o acum două nopți.
A spus...
"Nu îți fie frică.
Numele meu...
este Ingrid Cold."
Și mi-a spus...
"Într-un loc ca și acesta.
Ecuator.
Trei sute.
Trei sute vor muri.
Așteaptă-mă.
Mă voi întoarce.
Ne vom vedea la timpul potrivit."
Și atât a fost.
Este puțin...
Uită-te.
Știa.
Nu am văzut nimic.
Ai vrea să asculți ultima convorbire telefonică a șefului?
Da?
- Mulțumesc lui dumnezeu că este acolo. - Gordon?
Știu că păream nebun ieri, dar lucrurile sunt ciudate aici.
Liniștește-te, Gordon.
- E aici. - Cine e aici?
Ingrid Cold. Stă chiar lângă mine.
Pleacă la Gordon chiar acum. Spune că Ingrid Cold e acolo.
Gordon, dă-mi-l la telefon.
Desigur. Stai un pic.
Alo, John Klein.
Cine e la telefon?
Numele meu este Ingrid Cold.
Dacă nu cumva, desigur, tu ești Gordon Smallwood.
Tatăl tău a fost născut în Racine, Wisconsin.
Trăia într-o casă verde pe strada Monroe.
Mai ții minte cum arăta mama ta.
Bine, ai atenția mea.
- Unde-i ceasul meu? - În pantof.
Sub pat.
Foarte bine, John. Mulțumesc.
Ce am în mâna?
O cremă de buze Chap Stick.
Îmi citești gândurile, nu-i așa?
Îmi citești gândurile?
Nu e nevoie, așa-i?
Care este a treia linie la pagina 51?
"Un zâmbet trist sub aripile ei șoptite."
Încă îți mai trebuie dovezi, John Klein?
Cum arăți?
Depinde de cine se uita.
Vreau să ne întâlnim.
Dar ne-am întâlnit deja, John.
Am văzut că ți-e frică.
Chiar și-acum ți-e frică, nu-i așa?
Pot să te întreb ceva?
De ce să mă întrebi ce știi deja, John?
Ce s-a întâmplat cu soția mea?
Ai fost acolo.
Mary Klein nu a putut fi găsită uitându-te după ea.
O s-o vezi la timpul potrivit.
Ce s-a întâmplat, Connie?
Totul e în regulă?
Cumva l-ai sunat pe John?
Dorm de la 9:00.
Dacă nu cumva, desigur, tu ești Gordon Smallwood.
Vezi? Aici se întoarce cu 1,950 cicluri pe secundă.
Dar nu coboară niciodată mai jos decât 1,930 sau cam așa ceva.
Dar a ta este mult mai jos unde vocea este normală...
oriunde între 1,000 și 1,200 cicluri pe secundă.
Bine, deci vocea lui este mult mai sus înaltă decât a mea.
Ce te face să crezi că este bărbat?
Încă mai vrei dovezi, John Klein?
Ce e?
După părerea mea, este...
un impuls electric.
Dar orice ar fi, nu vine de la corzi vocale umane.
De ce mă întrebi ce știi deja, John?
Ce s-a întâmplat cu soția mea?
Ai fost acolo.
Mary Klein nu a putut fi găsită uitându-te după ea.
O vei vedea la timpul potrivit.
Aceasta nu e ca și tine. Am folosit tăieturi din aceasta. A venit pe fir.
Da, știu.
- Este diferit când ți se întâmplă ție. - Fă-mi o favoare.
Vorbește cu Cyrus azi. Spune-i că ai răcit. Orice scuză.
O să te susțin.
Vreau doar să fiu sigur că vei mai avea slujba aceasta...
când ai terminat orice ai face tu acolo.
Bine, te voi suna din Chicago.
La ce oră este avionul?
La 8:00 a.m.
Să fiu nebun?
Nu.
Sunt nebun.
Alexander Leek.
- Cine dracu' ești? - John Klein. Te-am sunat săptămâna trecută.
Ști ce este?
Depărtează-te.
Vreau să știu ce este. Spune-mi.
Unde îl trimit?
La Point Pleasant, în West Virginia.
Tu mă poți ajuta.
Urmează-mă.
Fluturele nopții.
În culturile vechi, molia reprezintă o formă de spirit...
sau sufletul nemuritor blocat...
în tărâmurile morții și iadului.
Omul Molie.
Așa i-au spus Ucrainienii. O traducere aspră, desigur.
Au fost 100 de vedenii în Cernobîl în anul în care centrala nucleară a explodat.
Galveston, 1969, chiar înainte de uragan.
Ei l-au văzut.
Dar ceea ce se vede nu întotdeauna se crede.
Uite, nu a fost niciodată o singură urmă de dovadă...
pentru a demonstra că aceste lucruri exista ca și materie.
Deci îmi spui că acest lucru nu exista?
Există. Tot felul de lucruri există în jurul nostru pe care nu le vedem niciodată.
Electricitatea, microundele, unde infraroșii.
Știi tu, aceste lucruri exista împrejur dintotdeauna.
Se arătă în desenele din peșteri.
Sunt o condiție normală a planetei.
Ele doar nu sunt o parte de consens, din ceea ce constituie...
realitatea fizică.
Din ce fac parte, atunci?
Ceri o explicație...
pentru ceva...
ce nu poate fi explicat rațional.
Știi că se strânge energie înainte ca ceva să se întâmple?
Felul în care îți stă părul înainte să apară fulgerul?
"Înainte ca ceva să se întâmple." Vrei să spui că aceste lucruri cauzează dezastrele?
De ce ar trebui s-o facă?
Bine, atunci...
vor să mă prevină?
Motivațiile lor...
nu sunt umane.
Bine, atunci ce vor?
Nu am de unde să știu.
Ce vrei tu de fapt este să ști...
de ce tu?
Da.
I-ai observat și ei au observat ca tu ai observat.
Majoritatea oamenilor nu sunt destul de sensibili încât să-i vadă...
fără o anume...
trauma.
Ce ți s-a întâmplat, domnule Klein?
Săptămâna trecută prietenul meu a primit un telefon ciudat...
de la o entitate...
un spirit, orice-ar fi.
Se părea că știe tot.
Ca și Dumnezeu?
- A făcut preziceri care s-au adeverit? - Da.
Numele lui era Ingrid Cold.
Percepțiile lui, John. Apăreau diferit la toți.
O voce, o lumină, un om, un monstru.
Dacă prietenul tău gândește ca Dumnezeu i-a vorbit, este cam nebun.
Atunci cum explicați că sie totul?
Uită-te al aia.
Dacă ar fi fost un accident la 10 străzi distanta, acel spălător de geamuri ar fi probabil să-l vadă.
Asta nu înseamnă că este Dumnezeu...
sau mai deștept decât suntem noi.
Dar de unde sta...
el poate vedea un pic mai încolo pe șosea.
Cred că putem presupune că...
aceste entități sunt mai avansate decât noi.
De ce nu ies la iveală și ne spun ce e în mintea lor?
Ești mai avansat decât un gândac.
Ai încercat vreodată să te exprimi către unul din ei?
Câți l-au văzut?
Zece. Douăzeci, poate.
Ascultă-mă. Ceva groaznic e pe cale să se întâmple în Point Pleasant.
Nu merge înapoi.
Stai departe.
Nu mai pot vorbi despre asta.
Exista un motiv...
că am ajuns în Point Pleasant.
Ceva m-a adus acolo.
Orice te-ar fi dus acolo...
te-a dus ca să mori.
Ai venit la țanc. Chiar acum vor să aprindă luminile pomului de Crăciun.
Tot încearcă în ultimele două ore.
Aceea nu e Denise?
Se simte bine?
L-a părăsit pe Gordon.
A fost concediat de la uzină chimică. S-a oprit într-o bună zi să mai meargă la servici.
Drace.
- Cine este acela? - Cine știe?
Mă întorc imediat.
Connie.
Ce s-a întâmplat?
Încă 15 oameni au spus că l-au văzut astăzi.
Cincisprezece. Trei dintre ei sunt polițiști.
Nu-mi place asta, John. Nu-mi place deloc asta.
Cum a fost în Chicago?
Ce a spus?
Nu a vrut să mă întâlnească.
Drace.
Te simți bine?
E frig. Intră în mașină, încălzește-te.
Nu pot. Îl aștept.
Toți din oraș se uita la mine ca și cum aș fi nebun. Ști cumva de ce?
Denise și toți ceilalți, nu știu, John.
Eu știu.
Nu cred că ești nebun.
Bine?
Și tu ai vorbit cu el, John.
Știi tu...
Am stat treaz noaptea.
Simt...
că mi-e somn...
dar sunt treaz.
Atunci îl aud.
Și mai nou, când îl aud...
deodată...
și înțeleg.
Tot.
John, mai ții minte ultima dată când ai fost fericit?
Este adevărat.
Aceste lucruri sunt adevărate.
Vreau ca tu să fi fericit.
Da?
Ce?
Acesta este telefonul pentru a vă trezi, domnule Klein.
Nu am dorit un telefon pentru a mă trezi.
Ce vi s-a întâmplat, domnule Klein?
Nu pot să cred prin ce-am trecut.
Gordon, unde ești, omule?
Vorbește mai tare. Nu te-aud.
Ascultă, John, a avut dreptate.
Domnul Cold a avut dreptate în totalitate.
Așa-i? Așa-i ce? Nu te aud.
Avea dreptate despre a înțelege.
Este adevărat, John. Vreau să știu.
- Este adevărat. - Ce este... Despre ce vorbești?
Nu trebuie să îți faci griji.
Te voi vedea la timpul potrivit.
Gordon?
Pot să ne spună de cât timp era aici afară?
Pare să fie mort de 8 ore.
A murit din cauza expunerii.
Ce te-a făcut să vii aici?
- M-a sunat. - Când?
Nu mi-a plăcut cum m-ai întrebat.
Când te-a sunat, John?
Cam acum o oră.
Nu pot să mai suport.
Nu mi se pare corect să-ți spun aici la înmormântare dar...
din câte știu nu a fost niciodată nici un accident la uzină chimică.
Nu știu despre ce vorbești.
Am primit mesajul tău ieri. Am vrut să te sun, dar am uitat.
Nu îți aduci aminte să-mi fi lăsat acel mesaj?
Șefule, acesta este John Klein.
Nu l-am sunat. Nu, nu sunt eu.
Am analizat ambele casete cu amprenta vocală.
Nu îmi pasă. Ar putea să fie vocea mea. Dar nu am fost eu.
- Nu am fost eu. - Ascultă-mă.
Pot să jur la tribunal ca aceea este vocea ta.
Da, minunat. Mersi.
Drace!
Cafea la pachet, vă rog.
Șaptezeci și cinci de cenți.
O zi minunată.
O cunoști pe femeia aceea?
- Care femeie? - Care tocmai a plecat. Nu ai văzut-o?
- Nu. - Ciudat.
Avea păr roșu lung, ochi verzi, foarte frumoasă și întreba de tine.
- Ai văzut cumva în ce parte a luat-o? - Nu.
- Ce a spus? - A pus multe întrebări ciudate.
Ce faci aici? A întrebat dacă ești fericit.
- Ce i-ai spus? - I-am cerut actele.
- Ți-a dat ceva? - Nu.
A spus doar "Spune-i lui John că îmi pare rău că a stricat totul" și apoi a plecat.
Ce s-a întâmplat?
A fost ea?
E soția ta?
A fost ea.
- Nu sunt sigură. - Ce?
Mă refer la coafura. Era diferită.
- O, haide! - Ce?
- Aceasta este femeia pe care ai văzut-o. - Nu, nu e ea, John.
Sunt de acord că există o similitudine...
Bălării!
John, e în regulă.
Nu, nu e în regulă.
Aceasta este femeia pe care ai văzut-o. A fost aici. Această femeie.
Nu-mi face una ca asta.
Îmi pare rău, John.
Simt că am stricat totul.
Îmi pare foarte rău.
Trebuie să știu ce s-a întâmplat cu tine.
Te rog.
Intră.
Am fost un profesor de fizică la Cornell.
Stăpân pe mine. Poți să verifici dacă vrei.
Într-o bună zi am început să aud voci.
Vocile au devenit mesaje.
Numai mai târziu, m-am convins că primeam...
preziceri despre dezastre de la altfel de ființe inteligente.
Dar primeai, nu-i așa?
John, aveam casete cu vocile lor.
Știam că o clădire va exploda și am încercat s-o previn...
dar nimeni nu mă asculta.
Ce s-a întâmplat?
Oameni au murit.
Foarte mulți oameni au murit.
Am fost cercetat, aproape arestat.
Soția mea a divorțat.
Copiii mei...
nu mai vorbeau cu mine.
Și ce îți pot face patru ani într-un spital de psihiatrie?
Totul...
l-am pierdut.
O, nu le-ai înțeles niciodată mesajele.
Le-ai interpretat greșit.
Așa e. Aproape m-au distrus.
În final, totul s-a restrâns la...
o simplă întrebare.
Ce era mai important...
a avea dovadă...
sau să rămân în viață?
Ai încredere în mine.
Mi-am întors spatele cu ani în urmă...
și nu m-am uitat înapoi.
Dar nu ai fi dorit să afli?
NU ne este permis să știm.
Eu sunt, Cyrus.
John, tu ești?
Da.
Da, eu sunt.
Orice ai face, las-o moartă.
Guvernatorul McCallum merge la Charleston.
Merge să vadă uzină chimică în Point Pleasant azi.
Deci, vreau să mergi acolo...
și să te întâlnești cu el la aeroport.
Mă asculți?
Da, McCall la uzină chimică. Am înțeles.
Vreau să fiu sigur că vei fi acolo.
John, mai ești acolo?
Ohio.
Mare tragedie pe râul Ohio.
Nu pot să spun că sunt bolnavă doar că ai o presimțire rea.
Numai, gândește-te la asta. Gordon a văzut niște lumini ciudate pe cer.
Au apărut deasupra fabricii de chimicale.
Josh a primit un telefon de la mine, dar nu eram eu.
Vorbesc despre ceva rău ce se va întâmpla la uzină chimică.
Apoi primesc un mesaj de la acest Ingrid Cold...
care vorbește despre o tragedie mare pe râul Ohio.
Ghici ce e lângă râul Ohio.
Uzină chimică.
Azi, guvernatorul McCallum va fi acolo.
Mergeam să îi iau interviu. Așa am ajuns aici...
Așa am ajuns aici.
Dumnezeule.
De aceea sunt aici.
A avut dreptate.
Cine a avut dreptate?
L-ai văzut pe Leek.
- Făcea parte din avertisment. - Ce?
Făcea parte din avertisment. Stai, stai, stai.
Nu am vrut să te sperii.
A spus...
A spus că mesajele sunt reale.
Ceva groaznic se va întâmpla.
Connie, te rog
Trebuie să plecăm acum.
Nu îmi voi trăi viața așa.
Nu voi lua deciziile bazate pe mesajele de la Ingrid Cold.
Poate să-ți pară real. Pentru mine nu este real.
Bine, merg la Charleston.
O să fiu la Marriott. Mută-te la alt caz.
Nu vreau să fii niciunde lângă uzină chimică.
Și dacă nu se întâmplă nimic?
Și dacă nu se întâmplă nimic tragic? Ce vei face atunci?
- Nu asta e ideea. - Păi, cred că asta este ideea.
- Gordon a crezut în ce a auzit. - Eu nu sunt Gordon!
Știu ce se va întâmpla.
Trebuie să pleci acum.
Trebuie să mă duc la servici. Putem să povestim mai târziu.
- Domnule guvernator? - Îmi pare bine să te revăd, John.
Trebuie să vorbesc cu dumneavoastră. Este urgența.
- Despre ce e vorba, John? - Este vorba despre vizita dumneavoastră.
Nu puteți s-o faceți. Nu puteți să mergeți.
Ascultați-mă. Anulați-o. Anulați vizita.
Anulați-o. Faceți-i să închidă uzină chimică.
Fabrica va exploda când o să fiți acolo.
Unde sunt polițiștii? Ce fac?
- Aici este ajutorul de șerif al lui McCallum. - Ei nu știu încă.
Ați primit un avertisment despre o bombă?
Nu au spus nimic despre o bombă. Exista o sursă.
- Știu că sună cam... - Te încurci aici, John.
Făceți-mi legătura cu Cyrus Bills de la Washington Post.
Știrea noastră de deschidere este din Point Pleasant...
- unde guvernatorul Virginiei, McCallum... - Dă-l mai tare!
A vizitat uzina Edgewater Petrochemical.
Și odată cu declararea mulțumirii lui...
Guvernatorul McCallum a dat calificative mari acestei uzine petrochimice.
Ne așteptăm să facă renovări la fel...
la mai multe uzine din Virginia.
WOWK-TV 13...
a reușit să intre înăuntru și să vadă ce a văzut și guvernatorul.
Fiu de cățea.
Am felicitat prietenii mei de la Edgewater Petrochemical...
pentru o muncă bine făcută.
- A fost succes aici la Point Pleasant... - Scuzați-mă, domnule Klein.
Aveți un mesaj.
Intră.
- Înapoi la Washington? - Da.
- Chiar trebuie să mergi? - Trebuie.
- Dacă este din cauza celor întâmplate astăzi... - Nu, nu este aceea.
Am primit un mesaj.
Trebuie să plec acasă.
Trebuie să fiu acolo. Vine la 12:00.
John, realizezi ce ți se întâmplă?
Trebuie să plec.
Salut, eu sunt.
- Connie? - Da.
M-am gândit că poate putem vorbi în următoarele 10-15 minute.
- Îmi pare rău. Pot să te sun eu? - Nu, nu poți.
- Ți-am rezervat un bilet de avion. - Ce?
Pleacă din Dulles către Columbus, Ohio la 1:45.
Am încercat să-ți fac rost pentru acela către Charleston, dar erau toate vândute.
Așa că dacă pleci acum, ai să ajungi.
Nu pot.
E ajunul Crăciunului, John.
Nu ar trebui să fi singur.
Nu pot.
Ba da, poți.
Știi tu...
când Mary s-a îmbolnăvit...
nu mă puteam abține să mă gândesc...
că nu este real ce mi se întâmplă.
Pot s-o împiedic să se mai întâmple.
Știu că pot. Pot s-o împiedic să se mai întâmple.
Nimeni n-o poate împiedica, John.
Ascultă-mă.
Avioane se vor prăbuși. Cutremure vor mai fi.
Oameni pe care-i ști și îi iubești vor muri...
și orice ți-ar spune acea voce...
nu poți să faci nimic.
Au trecut doi ani de când...
mi-a spus că vă suna. Mi-a spus că Mary vă suna.
Minte.
Oricine ar suna, va semăna cu vocea ei...
dar nu va fi ea.
Nu știu ce ni se întâmplă după ce murim...
dar îți spun că oriunde ar fi Mary acum...
nu e niciunde lângă Ingrid Cold.
Și dacă este ea?
A murit, John.
Singurul lucru important este cum vrei să ți-o amintești?
Îmi e foarte dor de ea.
Știu că ți-e dor. Desigur că ți-e.
Dar, John, ascultă...
poate să-ți fie dor de ea aici la fel de mult cum îți este acolo.
Chiar și mai ușor deoarece acolo, ești singur.
Și nu ar trebui să fi singur.
Fă ce crezi că e mai bine...
o să înțeleg.
Dar aici, mâncăm la ora 6:00...
și deschidem cadourile la 8:00.
Și sperăm să fi și tu aici.
Bine?
Pa, John.
WJMP oră este 5:51 în acest răcoros ajun de Crăciun.
Haide.
- Ști cumva ce se întâmplă acolo? - Sunt ceva probleme cu semafoarele.
Drace.
Mare tragedie lângă râul Ohio.
Dumnezeule.
Plecați de pe pod! Plecați toți de pe pod!
Plecați! Ieșiți toți din mașini și plecați de pe pod!
C.J., haide!
Trebuie să plecați. Închide drăcia aia.
- Ce? - Plecați de pe pod acum!
- Plecați! Plecați! - Să mergem!
Plecați! Plecați de pe pod!
O, Dumnezeule!
Plecați!
Ieșiți din mașină! Plecați de pe pod!
Repede!
Plecați de pe pod!
Plecați!
Haide. Plecați.
Către toate echipajele, aici echipajul 64.
Plecați!
Cod 33 pe Silver Bridge.
Rose, mă auzi?
Cod 33 pe Silver Bridge...
Trezește-te. Trezește-te.
Așa.
Ești aici.
Nu știam dacă visez sau...
Am plecat din DC chiar după ce ai sunat.
M-ai sunat, nu?
Da.
Da, te-am sunat.
- Cât de grav este? - E grav.
Dar presupun că ar fi putut fi mult mai rău.
Au terminat căutările?
Treizeci și șase.
Se pare că sunt 36 oameni.
Iisuse.
Treizeci și șase?
Trezește-te, numărul 37.
Cauza dărâmării podului nu a fost niciodată determinată.
Deși au mai fost apariții ale Omului Molie în Point Pleasant nu a mai apărut vreodată.